Korisnik:Dzoni4111/pesak
Aleks Honold | |
---|---|
Aleks Honold na Trento filmskom festivalu (2014) | |
Lični podaci | |
Datum rođenja | 17. avgust 1985. |
Zanimanje | penjač |
Ostalo | |
Veb-sajt | www.alexhonnold.com |
Aleks Honold (rođen 17. avgusta 1985.) je američki penjač po stenama najpoznatiji po slobodnim usponima velikih zidova.
On je prva i jedina osoba koja je uspela u slobodnom usponu planine El Kapitan u Nacionalnom parku Josemit[1] i drži rekord za najbrži slobodni uspon na trostruku krunu Josemita - 18-satnu, 50 minutnu vezu uz Maunt Vatkins, D nouz i Regular nortvest sajd ov d haf doum. Honold voli visoke, duge rute i da se trudi da ih obavi brzo. Autor je (zajedno sa Dejvidom Robertsom) memoara Alotun et d vol (2017) i tema biografskog dokumentarnog filma Fri solo iz 2018. koji je osvojio BAFTA i Oskara[2].
Honold je inspirisan penjačima kao što su Piter Kroft, Džon Bakar i Tomi Kaldvel i još više predivnim lokacijama kao što je El Kapitan.
Život i rad[uredi | uredi izvor]
Honold je rođen u Sakramentu u Kaliforniji, sin Dierdre Volovnik (pisac i pedagog) i Čarlsa Forest Honolda. On je poljskog porekla. Počeo se baviti penjanjem u penjačkoj teretani kad je imao 5 godina i trenirao je „mnogo puta nedeljno” do desete godine. Kao tinejdžer je učestvovao na mnogim domaćim i međunarodnim penjačkim prvenstvima za mlade.
„Nikad nisam bio loš penjač (kao dete), ali nikada nisam bio ni odličan penjač”, kaže on. „Bilo je dosta drugih penjača koji su bili mnogo, mnogo jači od mene, koji su počeli kao deca i bili su odmah nenormalno jaki - kao da jednostavno imaju prirodan dar. Nikada nisam bio takav. Jednostavno sam voleo penjanje i penjem se sve vreme od tad pa sam se prirodno popravio ali nikada nisam bio obdaren.”
Nakon što je 2003. godine završio Srednju školu Mira Loma u okviru Međunarodnog programa za maturante upisao se na Univerzitet Berkli u Kaliforniji da studira građevinarstvo. Tokom prve godine koledža njegov deda po majci je umro i njegovi roditelji su se razveli, a Honold je preskočio mnoge od svojih časova kako bi se ogradio sam u Indijan Roku. Iskustvo je opisao kao „Gnusno ... nisam živeo u domu. Imali smo porodičnog prijatelja koji mi je dozvolio da iznajmim njegov dvosobni stan u gradu. U svojoj jednoj godini na Berkliju nisam sreo nikoga. nikada nisam razgovarao ni sa kim.”
Nakon godinu dana je napustio Berkli i neko vreme živeo kod kuće i vozio se po Kaliforniji kako bi se posvetio penjanju. „Završio sam sa starim kombijem moje mame, i to je bila moja baza.” rekao je on. „Koristio bih ga da se odvezem do Džošua trija radi penjanja ili bih se odvezao u LA da vidim svoju devojku. Moja orbita je bila sićušna i zaista jeftina. Uništio sam taj kombi prilično brzo; samo je prestao da radi jednog dana pa sam tokom cele sledeće godine živeo samo na svom biciklu i u šatoru.” U 2007. godini je kupio kombi, Ford ekonolajn E150, što mu je omogućilo da se fokusira na penjanje i da prati vremenske prilike.
Prema Alpinističkom profilu za 2011. godinu:
U umu penjačkog sveta, Honold se kompletno formirao. U 2006-oj godini niko nije čuo za njega. Godine 2007. je uspeo da izvede slobodan uspon Astromana i Rostruma, vrhova Josemita, u jednom danu. Time je ponovio legendarno dostignuće Pitera Krofta iz 1987. i odjednom je postao poznat. Godinu dana kasnije je izveo slobodni uspon na 1200 fita dugačkoj pukotini na istoj planini. Uspon je prijavljen 1. aprila. Ljudi su danima mislili da je vest šala. Pet meseci nakon toga, Honoldov sledeći korak je bio da izvede slobodni uspon na klizavoj ruti dugačkoj 2000 fita. Kroft je nazvao ovaj poduhvat najimpresivnijim usponom bez kanapa ikada.
Stekao je slavu nakon što je njegov uspon Regular nortvest sajd ov d haf doum rute predstavljen u filmu Aloun on d vol i nakon toga pojavom u emisiji 60 minits.
U novembru 2011, Honold i Hans Florin su zamalo oborili rekordno vreme uspona na ruti Nouz na El Kapitanu. Njihovo vreme je bilo 2 sata i 37 minuta, 45 sekundi sporije od tadašnjeg rekorda. Na toj istoj ruti su 17. juna 2017. godine uspeli da postave novi rekord od 2 sata, 23 minuta i 46 sekundi.
U novembru 2014. godine, Klif Bar je objavio da više neće sponzorisati Honolda, zajedno sa još četiri penjača čiji je stil penjanja takođe slobodni uspon. „Zaključili smo da ovi oblici sporta pomeraju granice i uzimaju element rizika na mesto gde mi kao kompanija više nismo spremni da idemo”, napisala je kompanija u otvorenom pismu.
Trećeg juna 2017. godine je izveo prvi slobodni uspon El Kapitana kompletirajući 2900 fita dugu rutu Frirajder u okviru od 3 sata i 56 minuta. Taj poduhvat, opisan kao „jedan od najboljih atletskih poduhvata ikada” su zabeležili Džimi Čin (penjač i fotograf) i E. Čai Vasarheli (njegova žena). Poduhvat je predstavljen u filmu Fri solo. Između ostalih nagrada film je osvojio i Oskara za najbolji dokumentarni film(2018).
Šestog juna 2018, Honold se udružio sa Tomijem Kaldvelom kako bi oborili rekord za vreme uspona rute Nouz na El Kapitanu. Uspeli su da kompletiraju tu rutu, dugačku oko 3000 fita u rekordnom vremenu od 1:58:07. Time su postali prvi penjači koji su tu rutu kompletirali za manje od dva sata.
Lični život[uredi | uredi izvor]
Honold je živeo u kombiju više od decenije. „Ne mislim da je život u kombiju posebno privlačan. Nije kao da volim da živim u kolima, ali volim da živim u svim tim mestima. Volim da budem u Josemitu, volim da budem praktično bilo gde gde je vreme dobro; volim što sam u mogućnosti da pratim dobre uslove iznova i iznova i da se osećam relativno opušteno dok to radim. Sve to poprilično zahteva život u autu... Kad bih mogao da čudesno teleportujem kuću sa mesta na mesto radije bih živeo u prijatnoj, udobnoj kući. Iako, iskreno, kombi je nekako prijatan. Volim što mi je sve na dohvat ruke. Kada odsedam u hotelskoj sobi, nekad me smeste u veoma otmenu, veliku hotelsku sobu i onda moram da šetam podosta do kupatila. Tada se zamislim „Ah. voleo bih da mi je pri ruci flaša za nuždu.” Ko bi išao čak do kupatila usred noći kada možeš samo da se nagneš i zgrabiš svoju flašu za nuždu?” Kombi u kom on živi je opremljen kuhinjom i ormarićima.
Honold je kupio kuću u Las Vegasu 2017. godine. „U početku nisam imao nikakav nameštaj tako da sam prvih par nedelja živeo u kombiju na prilazu. Osećao se više kao dom nego prazna kuća.” Otprilike u isto vreme, zamenio je Ford ekonolajn kombi u kom je živeo od 2007. godine i prešao 200 000 milja sa novim Ram ProMasterom, u kom još uvek živi i putuje većinu godine.
Honold je vegeterijanac, ne pije alkohol i ne koristi drogu. On je strastveni čitač s' interesovanjem za klasičnu književnost, ekologiju i ekonomiju i sebe opisuje kao militantnog ateistu i feministu.
Između sesija penjanja voli da trči ili šeta kako bi održao nivo fitnesa.
Upoznao je svoju sadašnju devojku, Sani Mekkandles, na potpisivanju knjige 2015. godine. Ubrzo nakon toga su postali par i ona je bitan deo njegovog života što je istaknuto u filmu Fri solo.
Filantropija[uredi | uredi izvor]
U 2012. započeo je Fondaciju Honold koja traži proste, održive načine za poboljšanje života širom sveta. Organizacija je trenutno fokusirana na promociju solarne energije u zemljama razvoja.
Knjige[uredi | uredi izvor]
- Aloun on d vol: Aleks Honold end d Ultimejt limits ov advenčr London: Pan, 2017. Koautor Dejvid Roberts
Filmografija[uredi | uredi izvor]
Dok je najviše poznat po ulozi zvezde u filmu Fri solo koji je osvojio Oskara takođe se pojavljuje i u nekolicini drugih nagrađivanih filmova.
- D šarp end (2007) - Kada je imao 22 godine bio je slabo poznat izvan granica penjačkog društva Josemitija. Međutim Aleksovi usponi legendarnih ruta Josemitija, Rostruma i Astromana, su privukli pažnju avanturistički nastrojene filmske kuće Sender films. Oni su pozvali Aleksa da se pridruži ostalim najboljim Američkim penjačima na putu za Adršpah, opasnu penjačku zonu u Češkoj republici. Taj put se kasnije pretvorio u osnovu za poglavlje filma D šarp end. U jednoj kratkoj ali dramatičnoj sceni tim se okuplja ispod ozloglašeno strašne rute i debatuje da li da pokušaju da se popnu. Kad su ostali penjači odlučili da ne pokušaju kao da su motivisali Aleksa. On u filmu kaže: „Bili smo tamo sat vremena, pričali o tome kako je ruta teška i zastrašujuća. Treba samo da pokušamo i uspećemo.” Aleks se polako vezuje kanapom i malo kasnije bezbedno stiže na vrh.
- Aloun on d vol (2008) - Aleks Honold ponavlja svoja dva najpoznatija uspona u ovom filmu. Preko ovog filma su fanovi penjanja širom sveta saznali za Aleksa Honolda. Sportski pisac Dejvid Roberts je nazvao film omanjim remek delom. U Juti, Aleks prelazi rutu dugačku 2000 fita na peščanom kamenu zida Munlajt Batres u Nacionalnom parku Zion. Snimatelji su bili oprezni da ni na koji način ne ometaju Honolda dok je na zidu. Međutim, usred rute koja ima elitnu ocenu 5.12, Aleks je bio opusten i pričljiv. U jednoj trenutku je pitao tim: „Da li želite da se pretvaram da se mučim?” Isti tim iz Sender kuće je kasnije snimio Aleksov uspon regularne rute Haf Doum u Nacionalnom parku Josemiti.
- Progresija (2009) - Honold je nastavio sa svojim radom ispred objektiva Big UP Prodakšns-a u ovom dokumentarnom filmu. Progresija istražuje sve forme penjanja: bouldering, penjanje na velikim zidovima i takmičarsko (sportsko) penjanje. Aleks Honold, Kevin Jorgeson i Met Sigal se penju nekim od najtežih šljunkastih ruta u Engleskoj. Kao dodatak, film prati elitne penjače Kris Šarmu, Tomija Kaldvela, Danijela Vudsa i Adama Ondru po njihovim raznim projektima širom sveta.
- Honold 3.0 (2012) - Nakon njegove pojave u Američkoj emisiji 60 minits Aleks se bori sa svojim iznenadnim statuom omanje poznate ličnosti. Film prikazuje Aleksov uspon Triple krune Josemitija - El Kapitan, Haf Doum i Maunt Valkins. Iako se filmska ekipa dvoumila o snimanju filma o slobodnom usponu Aleks kaže da mu je ustvari bilo lakše i prijatnije što su oni tu. Film prati njegova neverovatna dostignuća, kompletiranje rute težine 5.13+ na Bišopu, obaranje vremenskog rekorda na ruti Nouz na El Kapitanu i kompletiranje Truple krune Josemita za manje od 19 sati. Sender Films su objavili Honold 3.0 kao deo Ril Rok 7 filmske ture.
- A lajn akros d skaj (2015) - Aleks Honold i Tomi Kaldvel postaju prvi penjači koji uspeju da kompletiraju Fic Rojevu rutu u Patagoniji. Ruta je miks penjanja po velikom zidu i planinarenja, dugačka 13 000 fita. Ovaj film dokumentuje legendarni, komičan put Kaldvela i Honolda dok sami snimaju ceo put svojim ajfonima i malom kamerom.
- Šoudaun et Horsšu Hel (2015) - Ovaj film prikazuje godišnji događaj u Arkanzasu, 24 sata Hors šu Hel ivent koji nazivaju Brning Men penjanja. To je takmičenje u kom penjači pokušavaju da kompletiraju što više ruta u 24 sata. Dok većina penjanja ne mari toliko za rezultat, Aleks dolazi spreman da pobedi konkurenciju. Nik Beri i Mejson Erl su zajedno sa svojim menadžerom osmislili taktiku da pobede Honolda u čemu na kraju i uspevaju.
- Afrika Fjužn (2016) - U ovom filmu Aleks Honold zajedno sa Hazelom Findlejom putuje u Afriku kako bi istražio neke od najizazovnijih ruta u Namibiji i Južnoj Africi. Zajedno uspevaju da kompletiraju razne rute sa zidovima od granita i peščanog kamena. Neke od tih ruta se nalaze u oblastima: Spickope, Blouberg, Limpopo, Valervai, Boven, Mpumalanga, Kejp Taun i Jelouvud.
- Kvin Maud Lend (2018) - U ovom filmu Aleks Honold se udružuje sa Džimi Činom, Konrad Ankerom, Sedar Rajtom, Anom Faf i Savanom Kamings na ekspediciji Kvin Maud Lend planina na Antarktiku. Podelili su se u grupe po dvoje kako bi savladali 15 planina u 17 dana. Ovaj fim se pojavljuje u Ril Roku 13.
- Fri solo (2018) - U 32-oj godini Aleks Honold diže nivo u svojoj kategoriji penjanja, penjanju bez opreme - zadaje sebi za cilj rutu koja mu je san otkad je bio dete, 3000 fita dug zid El Kapitana. Film zadire duboko u Honoldov svet, prikazujući njegov personalni svet, njegov pristup ovom neverovatnom usponu kao i 5 etapa rute kroz koje je prošao. Fri solo je osvojio Oskara za najbolji dokumentarni film i BAFTA nagradu za 2019. godinu.
Nagrade[uredi | uredi izvor]
- 2010. Nagrada Golden Pajton od Klajmbing magazina, za izdržljivo penjanje
- 2015. Honold i Tomi Kaldvel dobijaju Piolets d' Or za prvo puno kompletiranje Fic Rojeve rute u Patagoniji
- 2018. Robert i Mirijam Anderhil nagrada Američkog alpinističkog kluba za uspešnost u raznim poljima penjanja
- 2018. Specijalni pomen Piolet d' Or-a za njegov nesvakidašnji doprinos penjanju 2017.
Reference[uredi | uredi izvor]
- ^ „Prvi čovek koji se bez kanapa popeo uz poznatu stenu: Pogledajte najopasniji uspon ikada (VIDEO)”. National Geographic Srbija (na jeziku: engleski). Pristupljeno 2019-05-19.
- ^ editor (2019-02-25). „Jedini film oko kog nema dileme da li je zaslužio Oskara”. Original (na jeziku: srpski). Pristupljeno 2019-05-19.
Spoljašnje veze[uredi | uredi izvor]
- http://www.alexhonnold.com/ (na jeziku: engleski)
- https://www.youtube.com/watch?v=NKAloYst7p8&t=335s (na jeziku: engleski)
- https://news.nationalgeographic.com/2016/01/160103-honnold-climb-mountain-solo-adventure-ngbooktalk/?sf32018971=1 (na jeziku: engleski)